Nevinovat în această prelegere vreau să vorbesc despre conceptul de array sau o matrice este un concept
care vă permite să stocați multe valori diferite într-o singură variabilă în mod esențial.
Arrays sunt comune în majoritatea limbajelor de programare, ele ajută la simplificarea și eficientizarea programului
dvs.
Așa că vom vorbi despre crearea și folosirea matricelor și a vedea.
Deci, într-un fel este foarte comun într-un program de a stoca mai multe valori de date de un anumit tip într-un program sportiv,
de exemplu, ați putea dori să stocați scorurile tuturor jocurilor sau scorurile pentru fiecare jucător.
Acum ai putea până până la acest punct să putem implementa cu ușurință acest lucru, dar ar trebui să scriem
o altă variabilă pentru fiecare scor.
Imaginați-vă dacă există o grămadă de jocuri.
Adică în baseball sunt 162 de jocuri.
Dacă ar fi să scriem un program care era un program de baseball care dorea
să stocheze niște statistici sau ceva, noi ar trebui să creăm 162 de variabile pentru fiecare joc pentru a păstra scorul.
Acum este o durere în fund.
Ar fi foarte obositoare și chiar prea mult.
Deci, acesta este locul în care intră într-adevăr în joc o matrice va rezolva această problemă.
Nu trebuie să creați 162 de variabile.
Puteți să creați o singură variabilă și să o accesați într-un anumit mod.
Astfel, matricele vă permit să grupați valorile împreună sub un singur nume.
Nu aveți nevoie de două variabile separate pentru fiecare element de date.
Deci, vă va permite să deveniți un programator mult mai eficient.
Un matrice este un număr fix de elemente de date.
Acestea sunt toate de același tip, astfel încât numai o problemă cu o matrice este că nu puteți schimba dimensiunea matricei
după ce ați creat matricea.
Întotdeauna va fi acea dimensiune.
Și cealaltă restricție este că puteți să puteți stoca mai multe tipuri de date dacă declarați o matrice și
o să stocheze numere și este ca și istorici.
Deci, un cuplu limitări cum
se declară o matrice.
Amintiți-vă că atunci când declarați o variabilă ce faceți.
Voi spuneți că această variabilă există în program și când declarați aceste
tipuri primitive de date pentru care alocați memorie.
Declare o matrice elementele de date din matrice sunt denumite elemente.
Deci, acesta este un alt concept atunci când vă gândiți la o matrice.
Dacă spun elementul de termen, înseamnă că mă refer la un element din matrice, deoarece amintesc că
o matrice va avea multe valori diferite.
Dar cu același nume
și pe măsură ce se potrivesc în elementele din matrice trebuie să fie același tip.
Nu puteți amesteca și potrivi tipurile de date.
Puteți avea o serie de cinci furnici și cinci lungi nu există nici un fel de o singură matrice de tipuri
de
date multiple care declară folosirea unui matrice într-un program este similar cu o declarație de variabilă normală.
Tot ce trebuie să faceți este să specificați numele și apoi să utilizați paranteze.
Deci, aceasta este singura diferență față de această idee de paranteze pătrate care urmează numele.
Iată un exemplu.
Aceasta arată ca o declarație normală a variabilelor, dar ceea ce vedeți aici este că aveți aceste paranteze.
Acesta este singurul lucru care nu este normal și există un număr în interiorul lor numărul
din interiorul parantezelor specifică dimensiunea.
Deci, aici doar spunem că vom crea o matrice numită numere de tip lung.
Aceasta va conține 10 elemente.
Deci este destul de simplu.
Aceasta este o declarație matrice deoarece semicolonul este la sfârșit.
Este la fel ca o declarație variabilă, dar aveți acele paranteze un număr.
Și aceasta este dimensiunea matricei sau dimensiunea matricei.
Odată ce ați declarat o matrice, veți dori să o utilizați.
Veți dori să începeți X datele din interiorul acestuia sau să le scrieți date pentru a
face acest lucru.
Trebuie să înțelegeți modul în care matricea este stocată în memorie și cum va fi accesată de fapt.
Astfel, într-un mod cu fiecare dintre elementele din matrice, fiecare dintre elementele de date sunt accesate folosind același
nume.
Deci, veți avea acces la el cu numele variabilei.
Cu toate acestea, dacă doriți o valoare specifică în matricea respectivă, va trebui
acum să folosiți ceva numit index sau indice.
Ambii termeni sunt utilizați interschimbabil.
Acest indice sau o valoare ulterioară va fi un număr care va fi și în interiorul parantezelor.
Pentru a accesa un element al matricei sau pentru a scrie acel punct
în dreapta, scrieți o valoare după numele matricei, astfel încât valorile indexului sunt secvențiale, iar edgerii încep de la zero.
În regulă, atunci când vorbim despre matrice și elementele sale și vorbim despre indici într-un matrice sau
pe indici, toate acele submulte pot începe de la zero.
Acest lucru spune, în principiu, că matricele sunt bazate pe zero.
Astfel, valorile indexului pentru elementele dintr-o matrice de dimensiune 10 ar fi de la 0 la 9.
Zero va reprezenta primul element al matricei și 9 va face referire la ultimul element dintr-o matrice
de dimensiune 10.
Deci, trebuie să înțelegeți acest concept de matrice bazate pe zero.
Intuitiv, s-ar putea să te gândești că vreau să accesez primul loc din matrice.
OK oferi indexul unu.
Nu, pentru că au început 0.
Este foarte frecvent să încercați în mod eronat să accesați o matrice și să fiți oprit de unul pentru că credeți că acestea încep
la 1 și nu încep de la zero.
Aceasta este menționată ca o oprire de o eroare.
Puteți utiliza un număr întreg simplu pentru a face referire în mod explicit la elementul pe care doriți să îl
accesați atunci când accesați un element.
De exemplu, dacă doriți să accesați a patra valoare dintr-o matrice, veți vedea
numele matricei și apoi în interiorul parantezelor ați spune trei astfel încât să se declare astfel încât trei să acceseze a patra
valoare deoarece numele matricei este bazat pe zero.
Deci, trebuie să furnizați un număr pentru elementul pe care doriți să îl accesați.
Și reamintește din nou baza zero, astfel încât să accesați cele mai multe sume trei
dacă doriți să accesați al optulea element pe care îl faceți indexul 7.
De asemenea, puteți specifica un index pentru un element de matrice utilizând expresia.
Deci, acum trebuie doar să utilizați un număr.
Puteți utiliza o expresie în paranteze pătrate și numele.
Cu toate acestea, expresia trebuie să aibă ca rezultat o valoare intregă care corespunde uneia dintre valorile posibile
ale indicelui.
Așa că, dacă aveți o matrice de dimensiune 10 și utilizați o expresie pe care expresia trebuie să o
evalueze la 0, orice număr de la 0 la
9 este foarte comun.
De asemenea, atunci când stocați elemente într-o matrice pentru a utiliza o buclă pentru a le
accesa, vom arunca în exemple și ele.
De exemplu, aici avem o buclă pentru o buclă și noi creăm sau inițializăm o variabilă de control a buclă
la zero.
Și lovim o dată când sunt mai puțin de 10 ani și ceea ce facem aici este că afișăm
numerele în matrice.
Și spunem că numărul de Pranav este procentual.
Iar numerele sub I folosesc o variabilă puteți utiliza o variabilă într-o expresie variabilă atâta timp cât acea variabilă
reprezintă un număr de la 0 la 9.
Și în acest caz se întâmplă.
Este foarte frecvent să folosiți pentru bucle pentru a itera pe o matrice pentru a accesa elementele sau a
scrie date de scriere la acele elemente.
Deci, pentru a rezuma Iată o ilustrare frumoasă puțin că am găsit acest lucru este modul în care o structură este structurată.
Dacă am o matrice numită numere, veți avea numele matricei urmat de paranteze care identifică
elementele individuale din matrice.
Deci, pot declara o matrice doar prin specificarea tipului și a numelui și apoi specificând dimensiunea din
paranteze.
Apoi, când vreau să-l acces, folosesc doar numele matricei urmat de valoarea indexului.
Și pentru o matrice care are dimensiunea 10, veți avea indici valori între 0 și 9.
Deci, ce se întâmplă dacă încercați să accesați un element din matrice cu un index nevalid.
De exemplu, încercarea de a accesa o matrice de mărimea 10 folosind 11 are un index sau 10 este un index
veți avea o matrice afară din limite aici.
Deci, dacă utilizați o expresie sau o variabilă sau o constantă pentru o valoare a indexului care se
află în afara intervalului matricei și în afara matricei de intervale înseamnă ceea ce înseamnă că este fie un număr negativ, fie un număr
care este mai mare decât dimensiunea cu mult mai mare decât mărimea minus unu deoarece există o bază
zero, deci dacă ai o matrice de mărimea de 10 mărime minus unul dacă e mai mare de 9
vei avea o matrice din bonzer.
Și problema cu o mulțime de bouncier.
Aceasta poate provoca accidentarea programului dvs. sau chiar mai rău poate provoca ca programul dvs. să pară
ca și cum ar acționa normal, dar atunci nu acționează normal, astfel încât nu produce rezultate consecvente, uneori aveți date
de gunoi care nu înseamnă nimic în matricea.
Din nou, este foarte imprevizibil când aveți o serie de limite aici.
Problema este că citirea pe bonzer nu poate fi verificată de compilator deoarece compilatorul nu
va ști dacă alocă ceva mai mare sau dacă accesați ceva
mai mare decât dimensiunea.
Încă o să compileze, chiar dacă aveți această eroare foarte limitată.
În esență, matricea limitelor este o eroare de execuție.
Nu este.
Nu veți afla această eroare până când nu executați programul și, din nou, poate provoca apariția
unui program foarte imprevizibil, astfel încât doriți să fiți foarte conștienți de modul în care accesați valorile indexului matrice pe care
îl utilizați și cum scrieți date către matrice cu valoarea indexului.
Acordați o atenție deosebită indexurilor matricei și, de asemenea, limitelor.
Dacă doriți să scrieți date într-o matrice, este foarte simplu că o să faceți în principiu
doar utilizarea indexului.
Deci, o valoare poate fi stocată într-un element de matrice pur și simplu prin specificarea elementului matrice din partea
stângă a semnului egal și apoi folosind parantezele pentru a specifica elementul în care doriți să scrieți.
Deci, pentru acest exemplu avem o matrice numită note.
Nu știm ce mărime este.
Trebuie să fie mai mare de 100.
Sau altfel am avea o eroare de tip matrice.
Dar în acest exemplu spunem că gradul sub 100 este egal cu 95, valoarea 95 este stocată în elementul
100 al claselor.
Foarte simplu, specificați indicele și apoi ce vreți să faceți pentru ce
vreți să vă semnați.
De asemenea, puteți utiliza variabilele pentru a atribui valori unei matrice, astfel încât 95 ar putea fi stocate într-o variabilă exact așa cum
ați atribui alte variabile.
Acum, să trecem printr-un exemplu de folosire a unui matrice.
Iată un exemplu de folosire a unei matrice care va fi citită în 10 numere și apoi dați-mi media
celor 10 numere.
Așa că vom merge la lectură în care vom calcula câteva, atunci
vom afișa media. Deci, în acest moment vreau să iau acest exemplu și vreau să îl pun în blocuri de coduri și să încerc să
alerg prin intermediul și vă arată cum funcționează.
În regulă, suntem în viziunea noastră normală.
Suntem într-un proiect simplu și vă vom arăta cum funcționează o matrice și blochează codul.
Veți observa că suntem în funcția noastră principală.
Acesta este punctul de intrare la program și pe linia 12 declarăm o matrice pe care o vom declara
o matrice de tip int de mărimea 10 dimensiunea se află în paranteze.
Încheiem cu o chemare.
Aceasta este o matrice care va stoca 10 valori.
Dacă nu aveam matricea potrivită ar fi trebuit să facem că ar trebui să spunem că clasele 1 și 3 se adaugă pentru
a picta clasele 3.
Vedeți cât de problematic este și cât de obositor este.
Este foarte frumos faptul că putem crea o singură variabilă care stochează 10 elemente și grupul lor împreună.
Când stocați elemente într-o matrice, nu doriți ca valorile datelor să fie diferite de
toate lucrurile diferite.
Acest exemplu stocăm cutii.
Deci, toți sunt cei mai buni pe care nu doriți să le numiți ceva
și apoi spuneți că am să-mi stochez notele îmi voi stoca totul.
Cunoașteți vârsta mea de acolo și tot ce știți, asigurați-vă că stocați același tip de date și când vă aflați în
lumea următoare, cum ar fi 13, este o variabilă de numărare.
E egal cu 10.
Va fi numărul de valori care trebuie citite deoarece trecem prin matrice.
Unele sunt de-a lungul timpului, vom merge la unele dintre numerele pe măsură ce trecem prin valori și apoi media va
fi un flux pentru că vrem să obținem media cifrelor în primul rând atunci când facem ca
și cum 17 suntem " vom spune utilizatorului că vrem să intrăm apoi să introducem 10 grade și
apoi vom citi în valori.
Deci, on-line 20 și știți la unele indenting și eu sunt folosind linia de nume bine și de a folosi
blocarea bun de cod pentru blocuri de intenție de cod aici pe meu 20 Sunt declararea meu variabilă de control buclă.
Am rulat un compilator C compilator mai vechi de optzeci și nouă, așa că nu pot să-l declar și să inițializez aceeași
linie.
În mod normal, ai face asta.
Dar când o fac, pentru că eu execut C. A. T. neconforme sau obtinerea unui aer de acest lucru.
Așadar, declar că variația mea îmi place 20 și apoi folosesc o buclă.
Suntem familiarizați cu patru bucle din prelegerile noastre anterioare vă permite să repetați codul.
Aici spunem doar că vom avea o contra-controlată pentru buclă.
Vom începe de la zero și vom merge până la 10 ani.
Așa că vom trece prin zece iterații.
Dar observi că indexul este 0.
Acest lucru este important pentru că vom accesa o matrice utilizând acea variabilă.
Apoi, veți observa că la sfârșitul ciclului pentru modificăm controlul buclat verbal prin incrementare.
Deci, vom imprima valoarea plus unul în timp ce mergem prin matrice pentru a vă
arăta unde vă aflați pentru numere.
Deci, se va spune ca intr-un grad clasa a III-a clasa a III-a clasa a treia pentru ca apoi va cere sa
intrati in clasa folosind scanarea daca o sa o stocam in matricea noastra.
Veți observa că atunci când stocați în matrice este la fel ca un acces variabil normal.
Utilizați doar clasele și apoi specificați indicele.
Aici folosim ca indicele nostru.
Deci, asta va fi egal cu zero, prima iterație a vrut a doua iterație la a treia iterație și este bine că
am început cu 0, deoarece matricele sunt bazate pe zero.
Și apoi vom folosi adresa operatorului ampersand, pe măsură ce trecem, vom
înscrie clasele împreună.
Așa că vom spune ceva egal cu un plus Sabai.
Fiecare grad va calcula practic totalul.
Și atunci când vom ieși din bucla după ce vom rula de zece ori, ne vom stabili o medie
egală cu suma împărțită de numărătoarea și o vom arunca într-un flux.
Suntem aici.
Aceasta schimbă suma de membru a tipului de date împărțită prin contul de apel prin apel.
Ps. este lung și contează ca int.
Și vrem să aruncăm acest lucru într-un flux și apoi la sfârșitul final vom tipări media.
Deci, să mergem mai departe și să rulați acest lucru și asigurați-vă că nu vom avea erori.
Ceea ce avem eroare zero și există avertismente.
Acum hai să o conducem.
Și așa va face exact ceea ce am spus.
Va spune să introduceți cele 10 clase și apoi pune un semn 1 într-un mic punct acolo.
Așadar, știm ce număr va fi pus acolo ca 95 32.
Va merge și va pune doar numerele aici.
Nu au sens în mod necesar.
O.K.
Și ultimul meu număr 23.
Valoarea medie a celor 10 clase va fi de 51, dar este foarte frumos pentru că acum nu trebuie să creăm
10 variabile pe care le accesăm matricele utilizând indicele și putem atribui valori matricei folosind indicele
atribuirea atunci când facem pentru a scana F ..
Semnăm date cu acel index.
Acum, dacă ar fi să schimbăm acest lucru și să spunem că am început să ieșim 1 și în loc să contorizăm care este 10,
noi l-am stabilit egal.
Deci, de fapt, haideți să nu schimbați o să spunem că vom începe un 0, dar acum vom
merge până la punctul 10.
Amintiți-vă că indicele 10 este în afara limitelor, deoarece dimensiunea matricei este de 10, dar valorile indexului sunt
bazate pe zero, astfel încât indicele maxim este de 9.
Și din nou vom reuși să compilam acest lucru, deoarece compilatoarele nu detectează erori în afara limitelor.
Problema este că atunci când o conducem acum când eram pe program, vom avea o problemă mare încercăm să
intrăm în clasa a XI-a, așa că vom fi bine până vom intra când vom intra în 10 clase și se va
întâmpla la bal se va întâmpla când vom ajunge la 11 ani.
Acum avem 11 și vom încerca să stocăm datele.
Nu sa întâmplat nimic rău.
Care este media noastră, care nu va fi corectă în comportamentul său foarte imprevizibil atunci când
aveți o limită de aici.
Deci, doriți să vă asigurați că aveți numărul de lecții și că doriți să vă asigurați că atunci când
accesați informațiile pe care nu le depășiți limitele.
Iată ele elementele de bază ale matricei care declară matricea specificând tipul de date de mărime și apoi accesul la mărimea și
parantezele din matrice sau stocarea datelor în valorile de atribuire a matricei.
Doar folosiți din nou folosind indexul I în interiorul indexurilor și am putea chiar să tipărim indecșii
folosind și indici.
Arraile vor fi folosite destul de mult.
Vom avea multe exemple cu matrice deoarece simplifică lucrurile.
Doar amintiți-vă că matricele sunt de dimensiuni fixe.
Nu puteți modifica dimensiunea notei sau va fi întotdeauna 10.
Cum erai în program.
Deci, dacă atribuiți date de mai sus, nu se va extinde.
Și rețineți, de asemenea, că notele trebuie să fie aceleași tipuri de date.
Nu pot stoca corzi sau cuvinte în clasă.
Eu pot întotdeauna publicul poate stoca flotoare acolo doar magazin este mulțumesc.