Singur bun venit în această prelegere Vreau să vorbesc despre luarea deciziilor în mod specific dacă afirmațiile astfel încât limbajul
de programare C oferă capabilități generale de luare a deciziilor sub forma unei declarații IF.
Știm care sunt declarațiile până acum.
Deci, acum doar vom adăuga un cuvânt cheie în fața lui și, de asemenea, l-am pus în paranteze.
Deci, ceea ce pare a fi ceva de genul acesta, dacă cuvântul cheie și apoi în paranteză stânga și
dreapta aveți ceva numit expresie.
Știm care sunt expresiile.
Și diferența dintre declarațiile pe care expresia trebuie să le evalueze la TRUE sau FALSE și apoi aveți o
declarație de program.
Și așa este cel mai simplu tip de stimă.
Deci, dacă vedeți expresia și apoi re-instalarea programului, ați putea să
o înlocuiți cu un cod pseudo, de parcă nu plouă atunci când voi înota.
Și dacă traduceți pseudo-codul în pseudo-codul C este ca o sintaxă nereală.
Este o modalitate de a descrie ceva în cod și ca în limba engleză.
Și dacă spunem o afirmație și dacă tot ce ați face este să vă puneți condiția
în paranteze.
Nu plouă.
Și apoi, după declarația if fie o singură instrucțiune, fie mai multe instrucțiuni, dacă aveți declarații
multiple, le-ați pune înăuntru.
Arcușuri curte, dar în acest caz avem o declarație.
Deci, în interiorul corpului declarația este că voi merge înot.
Deci, nu trebuie să plouă pentru a executa, mă voi înota.
De aceea este în fișierul de control pe care nu îl executați întotdeauna.
Voi merge înot.
Depinde de condiție și dacă este adevărat sau fals.
Deci este posibil să treceți peste cod în acest caz, astfel încât să nu aveți un proces secvențial.
Astfel, echipa este utilizată pentru a stipula executarea unei declarații de program pe baza unei condiții specificate
sau a capacității de luare a deciziilor.
Deci, veți merge înot numai dacă nu plouă.
Veți executa doar codul în corpul instrucțiunii dacă nu plouă parantezele curbate sunt necesare
pentru instrucțiunile compuse din interiorul blocului if.
Deci, de exemplu, dacă spuneți că dacă nu plouă, voi merge la înot și înainte de a vă înota, vă
veți pune costumul de baie.
Veți fi îmbrăcați și apoi veți merge înotați.
Atunci ar fi trebuit să pună acele brațe înăbușite acolo.
Și din nou avem exemple specifice care să demonstreze acest lucru.
Dar nu sunt necesare bretele coiterale dacă aveți doar o singură declarație.
Ele sunt opționale.
Le puteți oferi sau nu.
De obicei, ofer o coardă curată în toate instrucțiunile mele IF doar pentru consistență.
Iată un exemplu de declarație comună în limba de programare C.
În acest caz, declarăm două variabile un scor numit și unul numit Scoruri mari 95.
Big este 90.
Aici avem o declarație if.
Doar o declarație simplă în corp și nu are paranteze.
Și, în principiu, spunem că scorul este mai mare decât scorurile mari 95, deci dacă 95 este mai mare de 90 este un băiat
o expresie pe care o poate evalua la adevărat în acest caz.
Ceea ce va fi afișat pe ecran este jackpotul.
Apoi, avem același exemplu, cu excepția faptului că folosim bretelele pentru că avem mai
multe declarații în corpul declarației.
Deci, în exemplul din partea de jos, dacă scorul este mai mare decât cel mare, avem o breșă
stânga cretată pentru a începe blocul instrucțiunii și avem o armătură finală pentru a termina blocul instrucțiunii
care se referă la corpul instrucțiunii.
Și în acest caz avem două declarații.
Vom câștiga mai întâi scorul de unul și apoi vom afișa câștigul, astfel încât
observați diferența aici paranteze versus non paranteze.
Puteți pune totuși parantezele într-o singură instrucțiune că ele sunt opționale.
Dar dacă aveți mai multe declarații, sunt necesare paranteze.
Parantezele laterale semnifică începutul pe bloc.
Parantezele drepte înseamnă sfârșitul blocului.
Declarațiile sale sunt destul de simple atunci când sunt doar o singură viață, dacă parantezele de cuvinte cheie stânga
și chiar în interiorul parantezelor o expresie.
Și când declarațiile sunt mai complicate, expresiile pot deveni expresii multiple.
Deci, puteți începe să utilizați unii dintre operatorii logici pe care i-am învățat în ceea ce privește posibilitatea de
a utiliza și sau.
Deci, dacă un scor este mai mare decât cel mare și altceva este necesar pentru a putea avea mai multe întrebări într-o singură
declarație dacă putem să le distrugem.
Dar aceasta este o declarație de bază și un exemplu de sintaxă din nou destul de de bază.
Nu vedeți nicio semi-colonie la sfârșitul instrucțiunii, deși numai la sfârșitul imprimării.
Așa că trebuie să terminați parantezele de pornire.
Acum, puteți adăuga o clauză else în cazul în care instrucțiunea if este susținută de C, astfel încât să o puteți extinde
puțin, cu un mic plus care vă permite să aveți mult mai multă flexibilitate.
De exemplu, dacă ați spune că ploaia de astăzi este mai rău decât ploaia ieri,
îmi voi lua umbrela altfel dacă nu plouă atât de rău ca ieri.
O să-mi iau jacheta, astfel încât altceva este înăuntru este spune ce se întâmplă când întrebarea
la răspunsul este falsă.
Așa că îmi voi lua jacheta, apoi voi merge la muncă.
Deci, acesta este exact tipul de decizie care face ca declarația să ofere ceva atunci când este adevărat, de asemenea,
faceți ceva când este fals.
Deci aveți cuvântul cheie și apoi în interiorul parantezelor aveți Bonelli o expresie ceva care
se evaluează la TRUE sau FALSE.
Apoi, aveți afirmația dvs. că se execută instrucțiunea 1 dacă este adevărat altceva dacă utilizați cheia.
Este opțional, nu trebuie să oferiți biroul numai dacă doriți să faceți ceva în
expresia bowling-ului este falsă.
Spui declarație din nou și în acest caz nu avem paranteze în interiorul corpului blocului if sau al
altui bloc deoarece avem doar declarații unice.
Dacă avem mai multe declarații în interiorul oricăruia dintre aceste corpuri, trebuie să furnizăm
un cadru pentru început și sfârșit.
Deci, iată un exemplu de altă afirmație cu un dacă în acest caz vom determina dacă un număr este chiar
sau ciudat.
OK, așa că avem funcția principală în care intrăm și creăm câteva variabile, numitul număr pentru
a testa.
Unul este numit restul.
Ambele sunt de tip int.
Le declarăm pe aceeași linie prin separarea cu virgule.
Nu i-am inițializat încă.
Pe următoarea linie de cod le vom pronunța ca utilizatorul să introducă anumite informații.
Apoi, folosim funcția de scanare pe care o citim într-un număr întreg, astfel încât să putem face procente procentuale D și nu citim un
șir sau cuvinte, așa că vom pune ampersandul în fața variabilei la care
mergem stocați datele astfel încât utilizatorul va introduce un număr de telefon pentru a testa și apoi vom obține și restul a ceea
ce au introdus de către doi, deoarece acest lucru ne va spune dacă există sau nu ceva în interiorul sau
în afară.
Dacă puteți împărți un număr cu doi, iar restul este zero.
Asta înseamnă că e un număr par.
În caz contrar, nu este partea importantă a acestui program fiind partea inferioară în care folosim
condiția până la acest punct pentru fiecare linie care a fost executată.
Dar când avem o declarație if într-o condiție din paranteze, dacă restul este egal cu
zero.
Și veți observa că întotdeauna trebuie să utilizați egalitatea egală pentru comparație.
Nu utilizați un număr egal de membri este pentru asignarea datelor atribuite unei valori egale.
În ceea ce privește compararea numerelor, comparăm o variabilă rămasă cu 0 și dacă este zero,
vom tipări chiar și.
Altfel, cuvântul cheie este pe următoarea linie.
Vom pronunța ciudat.
Veți observa că nu există brațe în aer pentru altceva, deoarece există toate declarațiile unice.
Să vedem asta și să vedem cum funcționează în blocurile de coduri. Ei bine, aici este programul nostru.
Este descris așa cum tocmai l-am menționat exact în același mod.
Vom încerca să tipărim mai multe echipe de talpă și să ne construim și vrem să ne asigurăm că nu
avem nici o eroare.
Ea a avut o linie suplimentară de hrană ea sunt acum atunci când pentru a rula acest program.
Pur și simplu vom fi capabili să avem o operă, chiar și ciudată.
O să ne ceară un număr care să fie testat.
Voi introduce 33, care este ciudat, pot spune că numărul este.
Deci este destul de simplu acest program.
Lucrul important aici este că nu executați anumite coduri pe care le veți executa linia 19 dacă
acestea sunt egale cu zero.
Dacă nu sunteți, veți merge de fapt linia 21, iar parantezele din nou sunt opționale.
Poți să-i pui pe cei de acolo și ID-ul va face niște finalizări automate pentru tine, ceea ce este destul de frumos.
Dar din nou, de obicei le place să le adaug pentru că sunt ușor și face codificarea mai ușor de citit.
Depinde de stilul dvs. de formatare.
De fapt, unii oameni le place să aibă brațul la începutul acestei declarații.
Unii îi plac să o aibă pe cealaltă linie.
Depinde de modul în care formatul dvs. și, de fapt, acest lucru se poate face pentru tine în mod automat.
Și ideea prin formatarea codului.
Dar acest lucru funcționează în același mod și este aproape și mai clar și mai ușor de citit.
Și dacă trebuie vreodată să adăugați mai multe declarații, le puteți adăuga ușor în gură sau prin adăugarea parantezelor,
așa că am obiceiul de a adăuga paranteze din nou, celălalt lucru important aici este egal cu egalitatea.
Nu poți să faci egal cu câțiva la doi egali și să conduci programul pe care ai vedea că eo mare diferență.
Deci, foarte simplu dacă altă declarație foarte utilă.
Veți executa linia 19 numai dacă există o meniuri ciudate.
În caz contrar, veți executa linia 22.
Să vorbim un pic mai mult despre o declarație ELSE IF astfel încât să puteți avea și altceva.
Dacă așa am aflat despre el dacă am aflat despre altceva, poți să faci o decizie suplimentară complexă
prin adăugarea unei declarații if în ultima ta clauză.
Deci este ca și cum ai pune o întrebare suplimentară.
Nu veți executa ceva dacă condiția din original este falsă.
Veți pune o altă întrebare.
Deci, dacă spuneți că expresia a câștigat, aveți un cod care va fi executat dacă este adevărat.
În caz contrar, vă x Q You.
În caz contrar, spuneți că după ce este perfect legal aceasta este o declarație if în interiorul unei declarații alt.
Apoi, executați programul altfel executați altceva.
Așa că acest lucru extinde afirmația de la o decizie logică de două valori la o decizie logică
de trei valori, aici, că întrebiți două întrebări.
Și dacă întrebarea la primul răspuns este adevărată, executați declarația de programe 1, atunci întrebați a doua întrebare
numai dacă prima întrebare este adevărată sau dacă prima întrebare a fost falsă.
Și dacă este adevărat, atunci, de fapt, unele coduri altfel folosiți altceva.
Deci, aveți trei ramificații aici în mod esențial trei linii separate de cod care
pot fi executate sau nu pot fi executate declarații de programe o instrucțiune de program la o instrucțiune de program 3.
Puteți rescrie acest cod pentru al utiliza.
Altfel, dacă.
În momentul de față, dacă se află pe linia separată, puteți face ceva de genul
acesta dacă expresia 1 face altceva.
Dacă nu trebuie să o puneți pe o linie separată, aceasta poate fi o singură linie și apoi puteți avea altceva.
În afara
băiatului ăla, gândiți-vă la acest lucru este că o altă clauză va fi executată și acesta este același lucru.
Deci, această clauză va fi executată pentru toate cele trei.
Deci, este un pic cam confuz în primul exemplu, deoarece
se pare că al doilea este executat numai dacă celălalt este fals.
Dar este într-adevăr executat dacă prima expresie este și falsă.
Dacă ați avea paranteze acolo, ați putea să le cuiți, dacă afirmațiile din exterior
vor fi executate numai pe baza întrebării celui de-al doilea raspuns.
Vom intra în cuiburi.
Atunci când vorbim despre imbricate dacă declarațiile și buclele imbricate sunt imbricate dacă instrucțiunile sunt doar o punere la o parte în
cazul în care și trebuie să fiți atenți în cazul în care sunt alte clauze, deoarece altul trebuie să fie
corespunzătoare ultima declarație if.
Iată un alt exemplu în care vom încerca de fapt să implementăm funcția sinusoidală.
Vom reveni la un negativ 1 0 sau 1.
Deci, aceasta este o evaluare cu trei niveluri aici.
Ce face acest program în principiu sau de rutină este că noi creăm câteva variabile de tip și
număr și semnează.
Vom introduce numărul de utilizator pentru a-l restabili în variabila numărului.
Și dacă numărul este mai mic decât zero, semnul va fi numit unul negativ dacă numărul este
egal cu zero.
Va fi zero.
Altfel, dacă ambele sunt false, semnul va fi egal cu unul care înseamnă că este pozitiv.
Deci, acesta este un exemplu despre modul în care puteți fi foarte util și puteți avea mai multe active.
Vom vedea doar unul acolo, dar am putea avea 100 dacă vrem altceva dacă numărul este egal cu
2 altceva dacă numărul este egal cu 3 altul dacă numărul este egal cu 4 și puteți vedea, de asemenea, parantezele nu sunt
utilizate aici, dar parantezele vor dacă ați avea mai multe afirmații în interiorul corpului.
Iar atunci când folosiți declarațiile la care vă îndreptați, ar trebui
să observați că veți folosi o mulțime de operatori logici și operatori de comparație și operatori relaționali.
Așadar, ați folosit mai puțin decât simbolul în cazul în care ați putea folosi
membrul operatorului logic sau ampersanzii lui pentru și sau sau în operatorii relaționali sau ați comparat valori.
Deci, atunci când faci lucruri mai puțin sau mai puțin decât egale sau mai mari, atunci acestea sunt folosite destul
de puțin atunci când utilizați numere în expresiile dvs. de afirmație.
Când utilizați ampersand ampersand sunteți de fapt întrebări mult.
Dacă acest lucru este adevărat și acest lucru este adevărat sau dacă acest lucru este adevărat sau este o modalitate de a reduce și alte declarații Alsip, precum și
pentru a putea rescrie acest cod aici, dacă numărul este mai mic decât zero.
Și, de asemenea, dacă vroiai să ai semnul în care erai, nu puteai să fii așa cum este acum.
Dar dacă ați putea pune un ampersand ampersand acolo și ați putea spune dacă numărul este mai mic decât zero
și este egal cu zero atunci semnul este negativ 1 și 0.
Adică nu puteți face acest lucru în mod special, dar puteți vedea cum puteți adăuga mai multe întrebări aici.
Așa că vom avea o provocare specifică în care vom scrie un program care folosește declarații.
Acestea sunt câteva exemple bune pe care doriți să le puneți în ID-ul dvs. și să vedeți ce se întâmplă.
Dar altceva dacă este din nou o modalitate de a pune mai multe întrebări imbricate dacă altceva declarație imbricate dacă declarațiile înseamnă că poți
folosi o if sau o instrucțiune ELSE IF în interiorul altui F sau al unei instrucțiuni ELSE IF.
De aceea se numește cuibărit.
Puteți folosi mai multe lucruri în interiorul dvs. și puteți continua să faceți acest lucru de peste și peste și peste.
Nu există nici o limită a numărului de cuiburi pe care nu le-ați văzut.
Deci, sintaxa arata cam asa, da o expresie booleana este egala cu adevarata.
Apoi, în interiorul și atunci când cuiburiți De obicei, doriți să utilizați paranteze, chiar dacă nu aveți pentru declarații
simple, deoarece aceasta face mult mai ușor de citit.
Deci, dacă expresia Boinne este ceea ce este adevărat, atunci în interiorul ei spuneți că dacă expresia dvs. este
adevărată, nu veți executa.
Dacă expresia booleană cu excepția expresiei booleene 1 a fost adevărată OK.
Și apoi, în interiorul corpului băiatului în expresia 2, ați executa un cod dacă este adevărat.
Deci, un exemplu de instrucțiune IF imbricat ar arăta așa ceva dacă jocul este peste egal egal cu
zero.
Și apoi înăuntru acolo dacă jucătorul pentru a muta egal este egal cu tine, atunci aveți o imprimare.
Cheia de aici, observând că nu există paranteze și este puțin mai greu de urmat.
Singura modalitate de a urmări acest lucru este prin indentarea, care este un alt lucru pe care doriți să-l
faceți atunci când scrieți instrucțiuni IF și blocuri de cod pe care doriți întotdeauna să indentați blocul, deoarece face mai
ușor de citit.
Imaginați-vă dacă acest lucru nu a avut indentația cât de greu ar fi să se potrivească cu Elsin Da.
Deci, utilizați indentare, dar, de asemenea, probabil utiliza paranteze brackets chiar ajuta chiar mai mult pentru a face chiar mai mult
de citit.
Amintiți-vă că lizibilitatea este o afacere bună, deoarece lizibilitatea vă ajută să găsiți și să
remediați erorile mult mai repede.
Deci, în acest caz, vom face doar mișcarea imprimată pe ecran dacă jucătorul pentru a muta este egal cu tine
și jocul peste este egal cu zero.
Vom face doar afișarea mișcării pe ecran dacă jocul este egal cu zero.
Dar jucătorul pentru a muta nu este egal cu tine.
Și apoi, în cele din urmă, vom executa jocul doar dacă jocul este egal.
Egal nu este egal cu zero.
Deci, dacă avem trei condiții aici sau pentru a pune în evidență trei declarații diferite.
Și tu chiar spui că este corect dacă jocul sa terminat.
Egal este egal cu zero și ampersand ampersand jucătorul să se mute egal cu tine.
In regula.
Dar problema cu asta ar fi fost că mișcarea lui Al Smith ar putea să nu fie corectă, deoarece tot trebuie
să compari jucătorul să se miște.
Deci, există momente în care puteți folosi ampersandurile pentru a simplifica codul,
există momente în care nu puteți, în acest caz, nu puteți, deoarece altceva mai întâi altceva este în interiorul imbricate dacă SO cuibărit este destul de
aplicabil și veți folosi-o.
Deci, familiarizați-vă cu asta.
Din nou, sintaxa pentru afirmații este foarte simplă expresia de apel în interiorul și apoi
folosiți paranteze pentru declarații unice.
În caz contrar, utilizați paranteze pe care nu le utilizați pentru paranteze singulare, altfel utilizați paranteze.
Există și un al treilea tip de modalitate de a pune întrebări în programul dvs.
Acesta este numit operatorul condițional și despre care am vorbit și am vorbit despre operatori, dar are nevoie
de o înțelegere mai mică.
Deci, operatorul condițional este un operator foarte unic.
Este diferit de toți ceilalți operatori din C cei mai mulți operatori din C sunt fie erori umane,
fie unir binar înseamnă că operadul are un singur argument sau un singur operand.
Binar înseamnă că au operanzi pe ambele părți.
Deci operatorul plus este un operator binar pentru că faci cinci plus trei operații.
Negativul este o operă uner pentru că spui ca trei negativi.
Deși există oa treia opțiune, există un operator ternar care are trei operanzi și acesta este
operatorul condiționat.
Aveți două simboluri care sunt folosite pentru a desemna acest operator acest operator condiționat.
Este semnul întrebării în colon.
Și este într-adevăr echivalent cu o declarație IF.
Modul în care pare că primul operator este plasat înaintea semnului de întrebare.
Aceasta ar fi booleana care ar fi condiția expresia booleană din
exemplele anterioare și apoi cel de-al doilea lucru dintre semnul întrebării și colon ar fi
în principiu corpul declarației dacă afirmația era adevărată și apoi colonul este al treilea și care ar fi în cazul în care condiția evaluează la
fals ar fi executarea acelui corp de cod.
Deci este ca și corpul declarației.
Deci, această operațiune nu întoarce nimic altceva decât o declarație completă doar o notă de stenografie.
Puteți scrie mult mai repede.
Diferența aici este, de asemenea, că nu există paranteze, astfel încât să puteți avea doar expresii singulare
sau afirmații unice în interiorul corpului după semnul întrebării sau după colon.
Deci, dacă operatorul condițional evaluează una dintre cele două expresii în funcție de expresia logică la care votează,
în funcție de dacă condiția este adevărată dacă condiția este expresia adevărată, se
evaluează dacă condiția este expresia FALSE la fel ca el.
Deci, din nou, arată exact ca și se comportă exact ca o declarație IF.
De asemenea, observați cum aranjează operatorii în legătură cu operanzii.
Caracterul de marcaj de întrebare urmează expresia logică a dreptului la semnul întrebării.
Sunt cei doi operandi expresia 1 în expresia 2.
Ele reprezintă alegerile.
Valoarea rezultată din operație va fi valoarea expresiei 1.
Dacă condiția este adevărată și apoi valoarea expresiei 2 dacă este falsă, așa exact am spus.
Dacă altceva arăta un exemplu.
Deci, acest lucru pare a fi destul de amuzant pentru a citi corect, dar ceea ce se spune este dacă X este egal
cu Y este mai mare de 7.
Deci, ce face asta este că face o sarcină X continuă.
Deci, dacă x este 5 și Y este 9, el va spune dacă x dacă x este mai mare decât 9, atunci se va seta.
Va seta numărul la 25 x.
În caz contrar, se va seta x la 50.
Deci este puțin puțin confuz de citit la început cu acest rezultat în X fiind setat la 25.
Dacă y este mai mare de 7 sau 50 altfel este o modalitate ușoară de a face o asignare a expresiei X egal cu
Y este mai mare de 7.
Dacă y este mai mare de 7 x este egal cu 25 altfel 50.
De aceea, X este egal Există un porno.
Deci, operatorul turn și condițiile sunt în partea dreaptă a alocării.
Și acesta este modul în care îl folosiți.
Spui că X este egal cu rezultatul operatorului ternar.
Deci, toți operatorii Turnier de ce agrarienii 7 așa că doar spune dacă y este mai mare de 7 2005.
În caz contrar 50.
Apoi îi alocați asta lui X și de obicei îl folosiți.
Este același lucru cu a spune folosind o declarație if dacă y este mai mare de 7 x este egală cu 25.
Altfel, X este egal cu 50, dar este mult mai puțin drept.
Limitarea acestui operator condițional este că puteți avea doar două variabile în utilizarea operatorului condițional
a unui maxim sau a unui minim.
Nu poți să faci o tona din ele, deci este puțin limitator, de obicei este folosit pentru alocare.
Deci, o prelegere lungă, multe exemple diferite vor fi mai aplicabile când vom face provocările noastre.
Dar dacă declarațiile vor fi folosite taan și sunt într-adevăr foarte ușor de învățat vei merge.
Înainte de a ști că veți cunoaște sintaxa, cum ar fi partea din spate a parantezelor dvs. paranteze de
mână dacă altceva cuvinte cheie și apoi, ocazional, veți folosi acest operator condiționat.
Din nou, asta poate că, pe măsură ce deveniți mai avansată decât C, veți începe să realizați că această afirmație îmi dă
mult timp să scriu.
Poate o pot scrie într-o singură linie folosind operatorul condițional cu semnul întrebării în colon.
Din nou foarte util pentru atribuirea variabilelor bazate pe condiții.
Gândi.